Tekstityksen versionumero: 0.5 Päiväys: 23.9.2005.
Suomennos: prosac
Oikoluku: -
- Kyllä kiitos. Yksi riittää. - Kiitos.
Haittaako...
Ei. Olkaa hyvä.
Paljon sokeria.
On ollut rankka päivä.
Otatko enemmän sokeria jos on ollut rankka päivä?
Kyllä. Tai, yritän pysyä rajoissani.
Ei koskaan enemmän kuin neljä. Edes pahimpana päivänä.
Itse asiassa ei huonoa teetä, italialaisia kun ovat.
Miten kahvisi?
Ei kovin hyvää...
italialaisia kun ovat.
Minulla oli kerran poikaystävä joka pakotti meidät istumaan näin.
Hänestä istuminen minua vastapäätä pakotti hänet puhumaan.
- Oliko hän kauan poikaystäväsi? - Ei.
Vaikka ei se siitä johtunut.
Hän nukkui...
vanhoissa, raidallisissa Marks & Sparks pyjamoissa...
ylänappi auki.
En ikinä jättäisi ylänappi auki.
- Työskenteletkö täälläpäin? - Kyllä.
Jotain mielenkiintoista?
Joskus.
Paljon papereita.
Paljon kyniä.
- Ja olet livahtanut ulos - Niin.
Vähän rauhaa ilman ketään häiritsemässä.
Ei, tämä on...
Mukavaa.
Voit liikkua...
- Tai minä voisin. - Ei.
- Tulen... - Minä siirryn...
Ei, pysy siinä.
Siirryn takaisin.
Entä sinä? Mitä teet?
En mitään.
"Opiskelija".
Tekeekö Marks & Spencer vielä hyviä pyjamoita?
Enpä tiedä. Niillä on lähinnä ruokaa nykyään?
En tiedä.
En ole ollut siellä viime aikoina.
Se on kuulemma hyvä treffimesta.
Ihmiset menevät ostoksille...
ja puhuvat tuttavallisesti spaghetti alla carbonarasta...
ja yhtäkkiä rakkaus virtaa pikakassalla.
Wow.
Kai ihmisten on tavattava jossain.
Kyllä.
Voi ei.
Vapauteni on ohi.
- Pakko mennä. - Juo loppuun ensin.
Kaikki sokeri on pohjalla. Se on parasta.
Niin, jos haluaa lihoa.
Kuten haluan.
Oli mukavaa, istua sinua vastapäätä.
Samoin.
Tykkäsin myös alun diagonaaliosista, tietysti.
Nimeni on Lawrence.
Gina.
- Näkemiin. - Näkemiin.
Kuule, haluaisitko kenties tavata uudestaan...
kahville tai jotain, joskus?
Selvä.
No...
Luoja, hyvä.
Milloin...
Milloin vaan. Minulla ei ole mitään tekemistä.
Melkoinen vastakohta...
Lounas, ensi torstaina?
Ei. Seuraava keskiviikko?
Ei. Voi ei. Se perjantai, kahden viikon kuluttua?
Joo. Olen vapaa.
Missä?
Naapurissa on hyvä italialainen ravintola.
Kuulostaa hyvältä.
Erinomaista.
Se ei voi olla kovin pitkä lounas, sillä... Ei, kun, hyvä. Kiitos.
Odotan sitä.
Pakko mennä. Olen kauheasti myöhässä.
Mene. Älä työskentele liian kovaa.
Se on valitettavasti juuri sitä mitä teen.
Amerikkalaiset vastustavat sitä eivätkä suostu siihen ikinä.
Entä saksalaiset?
Ihmiset eivät välitä siitä.
Korkea inflaatio ja työttömyys, maahanmuuttajista ei pidetä.
Jos ihmiset välittäisivät enemmän he voisivat tehdä jotain mutta ei näytä siltä.
Tiedän pari saksalaista jotka ovat hyvin vakuuttuneita.
Pyydän heitä puhumaan kovemmin. Entä ranskalaiset?
Ranskalaiset ovat myönteisiä, he ovat jo suostuneet.
Hyvä on sitten. Nyt tarvitaan vaan...
monta ranskalaista muuttamaan saksaan niin kaikki järjestyy.
No niin, jätetään se asia.
Mutta käydäänkö läpi nämä luvut kerran vielä?
Jos teemme tämän vain neljällä G8 partnerilla...
haluan varmistaa ettei kyse ole niin nolottavan pienestä summasta...
että se näyttää epäonnistumiselta. Lawrence?
Käyn luvut läpi ja palautan tulokset maanantaina.
Hyvä. Kiitos kaikille.
George, miten voit?
- Miten Ruth voi? - Hyvin. Me pärjäämme.
Hyvä.
- Terveisiä. - jepp.
Tule toimistooni. Hoidetaan tämä.
Minulla olisi lounastapaaminen.
- Voitko peruuttaa sen? - Enpä oikeastaan.
Jotain tärkeää? Ei. Tai oikeastaan kyllä.
Okei.
Tämä on saatava loppuun ensi viikon alkuun mennessä.
Hyvin tärkeää. Ei paljon aikaa.
Mene.
Anteeksi että olen myöhässä. Olin, tiedäthän...
Ei se mitään.
- Sinäpä olet... - Peseytynyt?
En aikonut sanoa niin. Enhän aikonut sanoa niin?
En aikonut.
Joka tapauksessa, on mukavaa nähdä sinua...
Isäni tuli itse asiassa Italiasta.
- Niinkö? - Kyllä.
Ei sitä olisi huomannut.
Hän ei ollut edes kovin tumma.
Mutta hän syntyi jossain pohjoisitaliassa...
ja sitten perhe muutti tänne hänen isänsä kuoltuaan.
Minkä ikäisenä?
Hän oli 13.
Hän joutui asumaan kummallisen Zeppa nimisen sedän luo...
Dollis Hillissä.
Kunnes tapasi äitini, jonka nimi oli tietysti Myrtle.
- Myrtle? - Kyllä.
Ja hänen isänsä nimi oli Horace.
Luoja, miten onneton sukupolvi.
En voi uskoa että juuri kerroin isoisäni nimen.
En sano enää sanaakaan.
Tästä lähtien on sinun vuorosi.
Ei, minähän peseydyin hienosti.
Näytät yhtä huonolta kun viimeksi. Sinä saat hoitaa puhumisen.
Minä en juuri peseydy vaikka kuinka yritän.
Mitä enemmän raavin, sitä enemmän näkyy allaoleva kauhu.
- Voinko ottaa tilauksenne? - Kyllä. Otan hernekeiton...
ja erikoisrisoton.
- Ja teille rouva? - Sama.
- Viiniä? - Ei kiitos.
- Rouva? - Kyllä kiitos.
- Haluaisitteko nähdä viinilistan - Ei. Valitkaa te.
Johnny, miten voitte?
Oikein hyvin. Ja te? Oikein hyvin.
- Eikö tuo ole valtiovarainministeri? - Onko?
Luulen niin.
Ja hän nyökkäsi sinulle juuri.
Niinkö?
Kyllä.
No, tuota noin...
Hän on itse asiassa pomoni.
En ole ennen tavannut valtaapitävää henkilöä.
Hämmästyisit miten vähän valtaa...
politiikoilla on nykyään, itse asiassa.
Paitsi John Major.
Valtava seksuaalinen valta.
- Niinkö? - Ehdottomasti.
Tuhma tuhma John.
Onpas pienet kupit.
Olisinpa tilannut cappuccinon.
Oli oikein mukavaa tavata.
Et kai aio tilata toisen kahvin, Lawrence?
Enpä usko.
Tämä on Gina.
Tämä on ministeri.
William. Hauska tavata, Gina.
Varmistathan että Lawrence palaa työpaikalle ennen yön laskua.
Kylmän ja katkeran maamme hyvinvointi...
riippuu siitä että hän tekee työnsä aina silloin tällöin.
En sano hänelle enää sanaakaan.
Kiitos paljon.
Eipä kestä.
Oliko hernekeitto pahaa?
Syömäkelvoton.
Siinä taisi olla jotain ylimääräistä...
mitä ei yleensä kuulu roukaan.
Kiitos että tulit minun osaan kaupungista.
Eipa kestä.
Asutko kaukana?
En. En, aika lähellä.
Selvä.
Minun on palattava.
Joten, näkemiin.
- Moido. - Näkemiin.
Moido.
Olemmeko lähellä yhdenkään lähetyksessä?
Vesi on lähin.
Juomavesi saatetaan saada vuoteen 2015 mennessä kuten luvattua.
paitsi ei Afrikassa.
- Ja pahin? - Kaikki muut ovat pahoja.
Saatamme puolittaa alle viisivuotiaiden kuolemat vuonna 2150.
Ja kaikki lapset saadaan kouluun vuoteen 2311 mennessä...
Jumalauta, nämä luvut ovat vitsi. Ei edes pääministeri elä niin kauan.
Okei, kolmen minuutin kahvitauko.
Lawrence ei varmaan tarvitse kahvia...
juotuaan aika paljon jo lounaalla.
Hän on nätti tyttö.
En sanoisi sitä nätiksi, sanoisin kaunis.
Mitä eroa on nätissä ja kauniissa?
Jotain luustossa.
Nätti on nätti nuorena, kaunis on aina kaunis.
- Vai mitä, Lawrence? - Sori?
Anteeksi, en kuunnellut. Mistä puhuitte?
Ei mistään.
Puhuimme vaan Amerikan terästuontiverosta.
Niin. Vaikea alue.
Niin kiihkeä parittelu väsyttää uroksen...
Petojen kuninkaan taakka.
Halo.
Se olen minä, Lawrence.
Me...
Tietysti muistat...
siitä oli vain kuusi tuntia, aivan.
Sinulla olisi pitänyt olla joku laskimovaiva että olisit unohtanut.
Joka tapauksessa, minä tässä mietin..
- Se oli ihanaa. - Kyllä.
Paljon kookospähkinää.
Tärkeää että pitää kookospähkinästä.
- Minä pidän. - Hyvä.
Tämä ei ole oikea paikka "kookospähkinäfobisille"
Olen itse asiassa lähdössä pois ensi perjantaina.
- Minne? - Reykjavik.
Jestas.
Seksikkäitä, blondeja islantilaisia tyttöjä.
Ei.
Se on konferenssi. Aika iso konferenssi.
Se on G8 konferenssi, itse asiassa.
Mikä se on?
Se on iso kokous...
missä maailman kahdeksan suurimman maan johtajat tekee suunnitelmia ensi vuodelle.
Kaikki, mukaan lukien talous, jonka vuoksi minä tietysti menen.
Ainoa asia jonka tiedän Reykjavikista on että Björk tulee sieltä.
Kuka?
Maailman makein nainen.
Niinkö.
Ainoa asia jonka tiedän...
on että siellä Bobby Fischer ja Boris Spassky...
pelasivat kaikkien aikojen shakkiottelun.
Ehkä se on paikka josta jokainen tietää vain yhden faktan.
Pitäisiköhän kysyä tarjoilijalta, sitten meillä olisi kolme faktaa.
Niin.
Hän ei näytä aivan henkilöltä...
joka tietäisi jotain Islannista.
Ei.
Mutta eihän sitä koskaan tiedä.
Hän on ehkä suuri Björk fani.
Mutta meillähän on jo Björk fakta.
Totta.
Näin unta sinusta toissa yönä.
Luoja, miten noloa.
Mitä tein?
Istuit kahvilassa, juomassa teetä.
Aivan.
En kamppailemassa lohikäärmeen kanssa tai muuta hohdokasta.
Valitan.
Muistatko ikinä unia?
En usein. Ja silloinkin aina samaa...
pateettista unta.
Mikä se on?
En kehtaa sanoa.
Kerro nyt.
Minähän peseydyin taas.
Unissani minua pyydetään...
Rolling Stonesiin.
Istun kotona kun puhelin soi...
ja se on Mick Jagger ja Ron Wood...
yhdessä, kaiuttimella otaksuisin...
pyytävät minua tuomaan uutta verta bändiin.
Tai sitten olen toimistolla ja minulle sanotaan...
"Joku odottaa sinua alakerrassa", ja otan hissin alas...
ja siinä Keith Richards odottaa aulan sohvassa.
Hän antaa minulle kitaransa ja sanoo...
"Sinulla on musiikki, soita.
"Annamme sinulle kaiken tarvitsemasi heroiinin, lainaa meille kuumat nuolaisusi."
Sanoinhan että se oli pateettista.
Mitä tapahtuu sitten?
Kieltäydyn aina.
Olen yleensä myöhässä kokouksesta, joten pahoittelen ja poistun.
Mitäköhän se tarkoittaa?
Se taitaa olla aika selvää.
En ole se mies josta uneksin nuorena.
Eikö olekin ihmeellistä miten...
Lontoossa ei ole yhtään taksia nykyään?
Täydellistä vapisemiselle.
Otan yöbussin.
Älä ole typerä. Kukaan ei mene bussilla nykyään.
Tai se ei olekaan totta.
Koska bussin käyttöaste on noussut huimasti...
kolmena viime vuonna.
- Tiedätkö kaiken kaikesta? - En. Valitan.
Tiedän paljon joistain asioista...
kuljetus, kehitys...
mutta en mitään mistään muusta, kuten tietysti oikeasta elämästä...
tai Björkistä, tietenkään.
- Halo? - Halo.
Minä täällä, Lawrence.
Tiedän. Tunnistin äänesi.
Aha, niinpä.
Koska söin juuri kaksi ja puoli tuntia päivällistä kanssasi.
Joo, niinpä tietysti.
Tuota, valitan että soitan niin myöhään.
Ihmettelin tässä vain, haluaisitko ehkä...
tulla Reykjavikiin?
- Reykjavik? - Niin, olen jo siinä asemassa...
että saan tuoda vaimon tai vastaavaa.
Jos olet kiinnostunut oppimaan uusia faktoja...
Islannista.
Lawrence tulee taistelemaan innokkaasti vuosituhannenvaihteen tavoitteista...
eikö totta, Lawrence?
Kyllä, aivan oikein.
Mutta luulenpa että turvallisuus tulee olemaan pääosassa taas tänä vuonna.
Amerikkalaiset tulevat ainakin vaatimaan sitä...
ja ranskalaiset tietysti vastustavat sitä vain huvin vuoksi.
En ymmärrä ranskalaisia yhtään. Jokainen heistä puhuu englantia...
mutta puhuvatko he sitä kokouksissa? Eivät helvetissä.
Päivälisillä puhut heidän kanssa englanniksi...
mutta kun he lähestyvät mikrofonia...
he vaihtavat heti takaisin ranskaan.
Periaatekysymys, Ruth.
He eivät vieläkään hyväksy että ranska ei ole maailman johtava kieli.
Ja he ovat näreissään siitä että Spielberg on tehnyt suositumpia elokuvia kuin Truffaut...
Hyvin vihaisia siitä että Coldplay on soittanut kaikkialla maailmassa...
mutta kukaan ei osta Johnny Hallydayta Pariisin ulkopuolella.
- Nähdään kohta. - Ehdottomasti. 14 sekuntia.
- Älä odota liian kauan. - En tietenkään.
Icelandairin lento 451 Reykjavikiin...
lähtee portista neljä.
Anteeksi että olen myöhässä. Bussi hajosi.
Kukaan ei mene bussilla enää.
Itse asiassa menevät. Noussut 27,8% kolme viime vuonna.
- Luoja. - Mitä?
- Unohdin noutaa matkatavarat. - Ne ovat takakontissa.
Oikeasti?
Makeeta.
Kaikki seuraavat G8 kokousta Reykjavikissa.
Tällä hetkellä viranomaiset tapaavat. Tärkeimpänä asiana...
Toivoa on että maailman johtajat pääsisivät yhteisymmärrykseen...
Emme ole yksin.
Herra ja rouva Anderson, huone 3317. Toivottavasti viihdytte.
Kiitos.
Nähdään huomenna.
Kyllä, hyvä. Ruth, ihana nähdä. Hyvää yötä.
Hyvää yötä, Lawrence. Terve.
- Iltaa. Nimi on Montague. - Herra Montague...
Huone 5021. Kas tässä.
Toivottavasti te ja vaimonne viihdytte.
Tämä on minun syytäni. Olisi pitänyt selventää.
Tarvitsen kaksi huonetta. - Anteeksi kuinka?
Tarvitsen kaksi huonetta.
Yksi minulle ja yksi neiti...
- Tauntonille. - Taunton.
Olen pahoillani, hotelli on täysi.
Oletko varma?
Olen varma. Tämä on vilkkain viikko mitä meillä on koskaan ollut.
- Olemme täyteenbuukattuja. - Niin.
Onnittelut.
Olisikohan Reykjavikissa muita hotelleja?
Reykjavikissa on tietysti monta loistavaa hotellia.
Ja minä ja henkilökuntani otamme mielellämme yhteyttä niihin.
Mutta pelkäänpä että ne ovat kaikki täyteenbuukattuja.
Konferenssin kunniaksi.
Niinpä.
Olen niin pahoillani.
Ei se mitään.
Olen ääliö.
Olisit sanonut suoraan että olit seksin perään.
Oikeasti, minun on pakko tehdä selväksi...
koska muuten luulet...
koko matkan ajan...
että aikomukseni olla huijata sinua jakamaan huoneen.
Vaikka todellisuudessa järjestelyni ovat aina olleet niin yksinkertaisia...
he varaavat huoneen ja minä nukun siinä..
joten en ollenkaan ajatellut tätä.
Ja kun sanoin että tuon jonkun...
he vetivät vääriä johtopäätöksiä, ja siksi ollaan tässä liemessä.
Ja minua piinaisi...
jos epäilet että se oli tahallista.
Uskon sinua.
Kiitos.
Katsotaan huonetta.
Luoja. Parisänky.
Ei se mitään. Nukun sohvalla.
Ei, minä nukun sohvalla.
Nukun missä vaan, ja sinulla on töitä.
Oikeasti, jos nukkuisin sängyssä ja sinä sohvalla, en voisi nukkua.
Joten ei ole mitään järkeä että nukkuisin sängyssä...
koska en saisi nukuttua jos joudut nukkumaan sohvalla.
Jos nukut sohvalla, nukun lattialla sohvan vieressä.
Silloin kukaan ei nuku sängyssä ja sehän olisi typerää.
Ehkä sängyn voi jakaa kahteen osaan.
Ehkä se on sellainen parisänky joka ei oikeastaan ole parisänky.
On se oikea.
Luoja.
- Lawrence, hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Kahvila sulkeutuu 15 minuutin kuluttua.
Voinko tuoda viimeisen kahvin kummallekaan?
- Kyllä kiitos. - Se olisi mukavaa.
Kerrohan, mistä keskustelette huomenna?
Luoja, se on pitkästyttävää.
Lupaan etten pitkästy.
Okei.
Mielenkiintoisinta, minun alalta itse asiassa...
ovat vuosituhannen kehityspäämäärät.
Vuonna 2000...
melkein kaikki maat allekirjoittivat julistuksen...
Sanoinhan että se on pitkästyttävää.
Pilailen.
"Vuonna 2000..., melkein kaikki maat allekirjoittivat...
"erinomaisen julistuksen..."
Varsin erinomainen julistus...
jossa päätettiin päämääristä jotka on saavutettava...
vuoteen 2015 menneessä...
Kiusoittelen vain.
Kerro niistä päämääristä.
En viitsi vastata, saatat nukahtaa taas.
Lupaan etten nukahda.
En nukahda.
Päämäärät olivat pohjimmiltaan yleismaailmallinen lupaus...
puolittaa pahin köyhyys...
Köyhyys joka tappaa ihmisiä.
Puolittaa alle viiden vuoden ikäisten lasten kuolemat...
jotka ovat shokeeraavan yleisiä, tai äidit jotka kuolevat synnytykseen...
joka on sydäntäsärkevän yleistä.
Tiedäthän, perusihmisoikeudet, joista puolet maailman ihmisistä eivät saa nauttia.
- Hyvää yötä, hyvää yötä. - Hyvää yötä.
- Hyvää yötä, Lawrence. - Hyvää yötä, Gina.
Jos kyllästyt huomenna, soita minulle. Voidaan leikkiä.
Tuhlataan miesten vähät rahat.
Se olisi mukavaa.
- Meidän pitäisi kai... - Joo.
Tarjoilija, anteeksi...
Onko joku paikka mikä ei mene kiinni?
Ongelmana on että kaikki menee todella huonosti.
Tällä vauhdilla...
maailma saattaa olla hieman parempi paikka 159 vuoden kuluttua.
Jolloin olen 216.
Voitko tehdä sille mitään?
- Suljemme nyt. - Selvä, hyvä.
Kyllä, se on suunnitelmana. Ongelmana on että kehityssuunnitelmat...
koskevat köyhiä parkoja jolla ei ole rahaa...
joten se putoaa helposti asialistalta.
- Sinähän kamppailet sen puolesta? - Totta kai, voidaan ehkä saada...
puolet tarvittavasta määrästä, mikä olisi aika hyvä.
Ehkä sen tuloksena...
vain 15 000 lasta kuolee turhaan joka päivä.
15 000?
- Pilailet. - En.
15 000 olisi puolet siitä mitä se nyt on.
30 000 lasta kuolee köyhyydestä joka päivä.
Lapsi joka ei pitäisi kuola kuolee joka kolmas sekunti.
- Aika tärkeä kokous. - Kyllä.
Sitä ne ovat aina.
Kahdeksan miestä samassa huoneessa...
voisivat, kirjaimellisesti, pelastaa...
satoja miljoonia ihmishenkiä.
Onnea.
Kiitti.
Täällä sitä ollaan taas.
Niin...
ja jos en saa nukkua sohvalla...
soitan turvamiehille ja syytän sinua seksirikoksesta.
Kaikki kaapit ovat täällä.
Haluatko laittaa jotain tänne?
Ei tarvitse. Täällä on laatikkoja.
Minä pärjään.
Sisään.
Anteeksi, vessahätä.
Niinpä.
Hyvää yötä.
Niin.
Hyvää yötä.
Öitä.
Hyvää huomenta.
Luulin että nukut.
Nukuinkin. En halua jäädä jännityksestä paitsi.
Pelkäänpä että "jännitys" on väärä sana.
Oikeastaan olemme vain rahamiehiä työssä.
Se on valtava...
mutta hiljainen, kohtelias taistelu...
jossa on liian suuret panokset.
- Tuletko alas? - Kyllä, pieni hetki.
Se ei ole niin kuin luulet.
Tiedän että hän käveli minun takanani rintaliiveissä...
mutta meidän välillä ei ole mitään.
Miksi olet huolestunut että luulisin muuta?
En tiedä. Kai pelkään että ajattelisit pahaa hänestä jos hän olisi kanssani.
No niin, tärkeä päivä.
Sen enempää ylistämättä itsemme...
sanoisin että tänään taistelemme jostain yhtä tärkeästä kuin orjuuden lakkautuksesta.
Joten, onnea.
Pitäkää linja.
Velka, avustus ja kaupankäynti. Satsatkaa kaikkeen.
Mutta älkää paljastako että tiedätte että se on kaikki.
Tervetuloa vuoden 2005 G8 kokouksen ensimmäiseen sessioon...
jossa puheenjohtajana toimii Iso-Britannia.
Siirrytään kohtaan yhdeksän...
joka on aika selvä...
tätä hyväksyimme jo helmikuussa. Jean-Paul, sinun vuorosi.
Niin, olen tuonut tämän asian eteen.
Jos katsomme pykälää seitsemän...
näemme viittauksen tämän vuoden avustustasoon...
ja meistä tuntuu että tätä pitää vielä vähän säätää, ja George...
tämä vaikuttaa aika epärealistiselta.
Takaisin pääuutiseen.
Kaikki seuraavat G8 kokousta Reykjavikissa.
Tällä hetkellä viranomaiset tapaavat. Tärkeimpänä asiana...
Tämä ei nyt edisty.
Mielestäni brittidelegaatio voisi joustaa hieman.
Ja meitä ihmetyttää lisäys pykälässä 17.
Tämän mukaan muutoksia josta me emme tiedä mitään on tehty.
Toivoa on että maailman johtajat pääsisivät yhteisymmärrykseen...
Tässä on kyse elinkeinotuista. Toivottavasti sen voi pitää lyhyenä.
Meidän mielestä tätä ei voida koskaan hoitaa nopeasti.
Luulen että tässä on toinen avainkohta.
Ennen kuin voimme hyväksyä koko toimenpidepaketin...
meidän on keksittävä parempi keino...
miten luoda ja tukea hyviä hallintoja Afrikan maissa.
Rahat jotka annamme Afrikkaan...
vaatii toimivia perusrakenteita.
Siten Afrikka voi hoitaa omia ongelmia itse.
Joten meidän on päätettävä...
Satsataanko avustukseen? Vai velkoihin?
Tai kaupankäyntiin? Koske kaikkia ei voida valita.
Viskiä tai giniä? Tai molemmat?
Viskiä. Vedellä kiitos.
Luulin että sitä mitä pyysit oli jo puolet siitä mitä tarvitsit.
Tiedän. Mutta on ollut hyvin...
monimutkainen päivä.
Elämme ajassa jossa...
ihmiset ovat hyvin epävarmoja taloudestaan.
Ei ole epäitsekkyyden aika.
Sääli.
- Oletteko valmiina? - Ei lähelläkään.
Olisi yksi työpäivällinen...
joka varmaan kestää pitkälle yöhön.
- Olen pahoillani. - Ei se mitään.
Minulle tämä huone on luksusta.
- Oliko sinulla hyvä päivä? - Ei huonompi.
Huomenna taidan mennä kauemmas.
Yritän löytää jäätä...
Islannissa kun ollaan.
Ennen päivällistä tarjotaan drinkkejä.
Olet erittäin tervetullut niille kanssani, jos haluat.
Ei ole pakko jos et halua.
Kuulostaa hyvältä.
Käyn vain suihkussa.
Anteeksi, käytin molemmat isot pyyhkeet.
Luulin että niitä olisi kaksi lisää, mutta ne olikin pieniä.
Soitan ja pyydän niitä lisää.
Älä huoli, pärjään hyvin. En ole suurten pyyhkeiden ystävä.
- Pelottavaa. - Kyllä, mutta älä huoli.
Tämä huone on täynnä maailman tylsimpiä ihmisiä.
Tylsyyden olympialaisten kultamitalisteja.
Kaikki mitä sanot on mielenkiintoisempaa kuin kaikki mitä he ovat ikinä sanoneet.
Mennäänkö?
Gina, ilahdut tiedosta että vaikka George ja minä...
emme tiedä sinusta mitään, emme puhu juuri mistään muusta.
Jestas.
Varokaa, rosvo kello kuudessa.
Luojan kiitos, englantia puhuvia ihmisiä.
- Parhain Ruth. - William.
Valtiovarainministeri, tämä on Gina.
Kyllä, muistan. Miten viihdyt, Gina?
Hyvin kiitos, ja te?
Hyvää, minullakin on oikein mukavaa.
Toivon ettette anna niiden...
sysätä vuosituhannen kehityspäämäärät pois asialistalta.
Siitä ei ole pelkoa.
Mutta ne ovat jo lipsahtaneet vähän alaspäin.
Ensimmäisenä päivänä on aina vähän asialistapetkuttamista.
Ettekö saisi niitä tuotua vähän ylemmäs?
Lawrencin kertomuksista ymmärsin että ne ovat tärkeimmät asiat.
On aina vaikeata tuoda esiin muiden maiden asioita...
mutta me teemme parhaamme.
Hyvä. En tietenkään tiedä asioista mitään...
mutta se kuulostaa kamppailusta elämän ja kuoleman väliltä.
Kuulostaa siltä että se on tärkein asia.
Ja tulen taistelemaan sen puolesta, usko minua.
Taistelu köyhyyttä vastaan on erittäin tärkeää minulle.
Mutta on myös tärkeää että ajamme oman maamme kansalaisten etuja.
Niin, tietysti.
Tosin en usko että maamme kansalaiset...
haluaisivat teidän edustaa heidän etuja...
jos pitäisitte sitä tärkeämpänä kuin puhuminen miljoonien...
lasten pelastaminen...
jotka kuolevat ensi vuonna ellette saa asiat järjestettyä.
Kas kas.
Lawrence ei kertonutkaan että sinulla on niin vahvoja mielipiteitä.
Meidän on mentävä.
Meillä on pari asiaa hoidettavana ennen kuin aloitetaan, anteeksi.
- No niin. - Anteeksi.
- Olinko häpeäksi? - Et.
Se oli vain vähän odottamatonta.
Anteeksi.
Vuosituhannen päämäärät ovat meistä tärkeitä ja kunnianhimoisia.
Mutta niihin pääseminen on mutkikasta.
Olemme samaa mieltä, ja meistä tuntuu että paras tapa auttaa Afrikan tapaista mannerta...
on jos meillä on vahva globaali talous.
Heikolla taloudella me kaikki kärsimme.
Ja köyhät maat voivat elpyä.
Katsokaa vaikka Kiinaa viisi viime vuonna.
Jäntevällä ja perinteisellä kaupankäynnillä...
Kiinasta on tullut maailman nopeinten kasvava talousalue.
Lawrence, sinun vuorosi.
Niin.
Tilastot näyttävät...
että Afrikka saattaa olla erikoistapaus.
23/25 köyhimmistä maista on Afrikassa.
Ja viitenä viime vuonna, 23/23...
On köyhtynyt entisestään. Tiedämme sen.
Niinpä, meistä tuntuu että...
dramaattisia keinoja tarvitaan.
Emme sano että emme halua puhua siitä.
Sanomme vain että kun puhumme oman taloutemme vahvistamisesta...
puhumme samalla köyhyyden ratkaisemisesta.
Jopa Afrikassa.
Miten meni?
Taidanpa kokeilla sitä viski ja gini yhdistelmää.
Annatko anteeksi jos menen nukkumaan?
Aikataulu on tiukka.
Tietysti.
- Annatko anteeksi jos en mene? - Tietysti.
Jääkaappi on niin täynnä ja jonkun on syötävä ruuat.
Toivottavasti et pahastu.
- Olen lukenut näitä. - En pahastu.
Mitä mielenkiintoista olet lukenut?
Ei voi olla totta että 800 miljoonaa ihmistä...
elää vähemmällä kuin dollari päivässä.
Kyllä, ja toisaalta Skotlannissa on lehmiä...
joita tuetaan noin 12 000 punnalla vuodessa.
Lehmä voisi lentää ykkösluokassa...
sillä rahalla mitä maanviljelijä saa.
Ja satoja äitiä jotka kuolevat Aidsiin...
eivät kuolisi jos heillä olisi lehmien rahat.
Kaikki on niin huonosti nyt.
Muistan kun se hirvittävä...
tsunami iski...
kaamea uhriluku. 250 000.
Niin monta köyhää kuolee viikoittain.
Lehdissä pitäisi olla enemmän kuvia...
joten näkisimme mistä luemme.
Täällä lukee että miljardi ihmistä on vailla puhdasta vettä...
tai tuhansia kuolee Aidsiin, mutta olisi parempaa jos...
näkisi lapsia juomassa likaista vettä...
tai, nähdä lapsi...
Ei nyt sentään lapsi kuolemassa...
mutta jotain joka tekisi sen aidommaksi.
Tuo on erittäin hyvä idea.
Ehdotan sitä seuraavassa kokouksessa.
Kivaa olla avuksi.
Haluaisitko suklaata?
Ei kiitos.
Hyvä...
koska sitä ei ole enää.
Anteeksi, pitää yrittää nukkua taas.
Onko sinulla usein vaikea nukkua?
Kun mieltäni painaa jotain, kyllä...
mutta usein ratkaisen ongelmia myöhään yöllä.
- Se on ongelmana sitten. - Mikä?
Ajatus siitä että saatat ratkaista ongelmia kun olet hereillä...
pitää sinut hereillä. - Okei.
Yritän olla ajattelematta mitään.
Kun en saa nukuttua leikin että olen elokuvassa...
ja näyttelen kuollutta...
ja minusta otetaan lähikuva...
joten minun on rentouduttava jokainen lihas kasvoissa...
ja lopulta nukahdan.
- Kokeilenpa sitä. - Hyvä.
Leiki kuollutta. Se on minun temppuni elämässä.
Aiotko antaa hyvänyönsuukon?
Tietysti.
Tai ehkä en.
Saattaa saada minut ajattelemaan.
Riskeeraa.
Hyvää yötä.
Nuku hyvin.
Kauniita unia.
- Nukutko? - En.
Olen leikkinyt kuollutta kello yhdestä.
Mutta valitettavasti olen vielä elossa.
Vielä hereillä.
Tämä saattaa toimia.
Nukahda nyt, tai olen haaskannut viimeiset 45 minuuttia.
Anteeksi, tiedän että tarkoitus on että nukahtaisimme...
mutta saanko sanoa että tämä on erittäin harvinaista minulle...
äläkä luule että vaikka en sano paljon...
ettenkö haluaisi sanoa paljonkin.
En luule.
- Entä sinä? - Hiljaa.
Suupaltti.
Minne menet?
Aamiaiselle.
Tulen mukaan.
Olet ensimmäinen suutelemani henkilö jolla on tatuointi.
Kun olin nuori ainoa henkilö jolla oli tatuointi oli Kipparikalle.
- Etkö haaveillut hänestä? - Enpä juuri.
Pääministeri, saanko esitellä...
Älä katso, pääministeri tuli juuri.
Hyvää huomenta, Gina. Hyvää huomenta, Lawrence.
Hyvää huomenta.
Tämä on Herr Gerhardt, saksalainen vastineeni.
Hyvää huomenta.
Miten vuosituhannen kehityspäämäärät edistyvät, ministeri?
- Emmeköhän pärjää. - Riittääkö se?
Riittääkö se teille, herra Gerhardt?
Luulenpa että se on paljon enemmän kuin arvioitu.
Eli monta äitiä kuolee sinä päivänä kun he synnyttävät?
Monta lasta kuolee ennen kuin täyttävät viisi? Monta enemmän kuolee sairauksiin...
jotka ovat vitsi meille?
Nuori neiti, kannattaisi katsoa asiat toiselta kantilta.
Tuhansia hyötyy siitä mitä päätämme...
jotka muuten eivät olisi.
Ymmärrän sen.
On vain vaikeaa niille jotka ovat väärällä puolella.
Se on erittäin monimutkainen asia, Gina.
Lawrence ja minä olemme usein huomanneet...
että vähäinen tieto saattaa olla vaaraksi.
Tiedän.
Isäni joka ei ehkä ollut niin sivistynyt kuin te...
sanoi että paljon tietoa voi olla yhtä vaarallista.
Estää sinua näkemästä asioiden ytimen.
Nauttikaa ruuasta.
Kerro minulle mitä Kristuksen nimeen on käynnissä?
- Kuka vitussa tuo nainen on? - Olen niin pahoillani.
Ei, ei, olen tosissani. Kuka hän on?
- Vain yksi tyttö jonka tapasin kahvilassa. - Onko? Onko hän?
Koska minusta vaikuttaa että olemme tulleet Islantiin...
tähän hotelliin jotta pääsisimme eroon hulluista mielenosoittajista...
ja nyt olemmekin tuoneet yhden mukaan...
joka joka käänteessä hyökkää ainoata miestä...
joka tekee jotain hänelle tärkeiden asioiden puolesta kohtaan...
siis minua!
Gerhardt näytti siltä kuin hän olisi voinut räjähtää!
Puhu Robertille, Lawrence. En voi puhua sinulle nyt.
Tämä on turvallisuusriski, Lawrence. Voitko mennä takuuseen hänestä?
En voi, virallisesti. En ole tarkastanut hänen passinsa.
Meidän on varmistettava ettei hän ole tullut tänne häiriköimään.
- Ehdottomasti... - Ja vaikka ei olisikaan...
hän häiritsee. - Ymmärrän.
- Sinun täytyy pyytää häntä lähtemään. - Niin tietenkin.
Voiko sen jättää huomiseen?
En aio neuvotella lähtöajasta, Lawrence.
Päätä itse mitä olisi parasta.
Aivan.
Olen todella pahoillani.
Sille taitaa jo olla vähän myöhäistä.
- Oletko kunnossa, Lawrence? - Miten sen nyt sanoisi, George?
Meillä on pari valitettavaa tilannetta...
Mies jolla ei ole elämässä mitään muuta kun työnsä, se on onnetonta.
Ja sitten sattumalta...
hän tapaa jonkun jonka kanssa se ei olekaan niin, parin päivän ajan.
Mutta sitten vaikuttaakin siltä...
että sen valonsäteen hinta...
on jonkunlainen...
häpeä.
Se ei vaikuta oikein reilulta.
Mutta toisaalta sinä tietysti tiedät kaiken epäoikeudenmukaisuudesta.
Olen pahoillani.
George.
Meidän pitää mennä.
- Saisinko 10 minuuttia? - Toki.
- Ne haluavat tietysti minun lähtevän. - Kyllä.
- Mitä sinä haluat? - Että jäisit. Tietysti.
Kiitos.
Se tuntui oikealta sanoa.
Se oli varmaan väärin. Mitä luulet?
Olisin itse valinnut eri menettelytapaa.
Palattuasi kokouksista...
vaikutta siltä että olet pettänyt ihmisiä...
ja minusta tuntuu että minun on puolustettava sorretut ihmiset.
Kun olin vankilassa meidät simputettiin koko ajan, enkä kestänyt sitäkään.
Anteeksi, "vankilassa"?
Niin.
- Olit vankilassa? - Kyllä.
Sanoit olevasi opiskelija.
Minulla oli paljon aikaa opiskella.
- Kauanko olit vankilassa? - En kauan.
Olin juuri päässyt ulos kun tapasimme ensimmäisen kerran.
Mikset kertonut tästä aiemmin?
En ole kertonut mitään itsestäni. Et tiedä minusta mitään.
Miksi kertoisin sinulle juuri siitä?
Miksen tiedä sinusta mitään?
Koska minusta ei tunnu...
että mitään minussa mielenkiintoista...
liittyy mihinkään mitä olen tehnyt aiemmin.
Minun on mentävä...
tai menetän työpaikkani, jonka olen varmaankin jo menettänyt.
Viime yö...
oliko se vain osa suunnitelmaa?
Ei ole mitään suunnitelmaa.
Minulla ei ole koskaan ollut mitään suunnitelmaa.
William, olemme puhuneet pitkään yöhön...
ja uskomme löytäneemme ratkaisun vuosi- tuhannenvaihteen tavoitteiden keskusteluun.
Oikein hyviä uutisia.
Meistä ratkaisevaa on osoittaa...
että Afrikalle annetut rahat voivat toimia.
Siksi meidän tulisi tarkastaa millainen vaikutus...
meidän AIDS ohjelmalla on...
vahvistaa sitä, ja sitten sitoutua...
yhteen ratkaisevaan tavoitteeseen.
Tarvitsemme yhden suuren menestyksen.
Niin...
hyvä.
Se on varmasti...
houkutteleva kompromissi.
Mutta olen vieläkin haluton...
sopimaan että auttaisimme vain muutamia tänään...
ja antaisimme valtaosan odottaa...
sitä pientä mahdollisuutta että kymmenen vuoden kuluttua...
olisi joukko ihmisiä...
yhtä päättäväisiä kuin me juuri nyt.
Olen tietenkin halukas hyväksymään aloitteenne.
Mutta uskon vieläkin että voimme edistyä kattavammalla paketilla:
Velka, avustus, kaupankäynti.
Moni meistä epäilee...
tämän realististisuutta.
Parhaallakaan tahdolla...
meillä ei yksinkertaisesti ole aikaa kattavammalle paketille.
Se ei kertakaikkiaan ole mahdollista.
Käydään läpi joitain muista tärkeistä asioista...
joita olemme täällä keskustelemasta.
Kansainvälinen turvallisuus, globaali talous, öljyhintojen epävakaus.
Olemme jo käyttäneet paljon aikaa tähän yhteen asiaan.
Kyllä...
Palataan asiaan vielä kerran seuraavalla kerralla.
Se ei voi olla sama paketti. Kukaan ei tule hyväksymään sitä.
Älkää huolitko.
Uskon että voimme tulla yhteisymmärrykseen.
Miten meni?
Eiköhän päästä sopimukseen.
Lopulta aina päästään sopimukseen.
Se on...
virkamiehen kohtalo.
Huolellinen kompromissi.
- Oliko se tärkeä päivällinen tänä iltana? - Kyllä...
pääministereitä, presidenttejä, kaikki.
Voit tietysti tulla mukaan jos haluat.
Ja huomenna tehdään kaikki huonot päätökset.
Laadimme julistukset...
tunnustamme vihollisemme...
ja epäonnistumisemme.
Kaikki nuolevat haavojaan ja lähtevät kotiinpäin.
Voitko auttaa minua?
Olen lihonut.
Et ole lihava.
On yleinen tieteellinen fakta...
että vetoketjut...
kutistuvat Islannissa.
Kiitos...
mutta olin ehdottomasti hoikempi pari kuukautta sitten.
Saanko kysyä siitä...
mitä mainitsit aiemmin?
Mieluummin et.
- Sulje silmäsi - Mitä?
Sulje silmäsi.
Nyt tiedän neljää asiaa Reykjavikista.
Björk tulee täältä.
Spassky ja Fischer pelasivat täällä.
Vetoketjut kutistuvat täällä.
Ja Reykjavikissa on mahdollista...
kokea jotain rakkauden kaltaista.
- Lawrence, pikainen sana. - Toki, anteeksi.
- Mitä hittoa hän täällä tekee? - Jätithän valinnan minulle.
- Luulin etten jättänyt valinnanvaraa. - En voinut tehdä sitä.
Henkilökohtaisesti en pystynyt.
Jos hän aiheuttaa hankaluuksia, joudut todelliseen liemeen.
Tiedän, mutta hän ei aio.
Sinäpä aiheutit varsinaisen hämmennyksen tänä aamuna.
- Olen pahoillani. - Älä turhaan.
Sainpa jotain jännittävää kertoa lapsille kun soitin kotiin.
Montako lasta teillä on?
Kolme. Anteeksi, kaksi.
Minulla oli kolme. Nyt minulla on kaksi.
Anteeksi. Kohta lopetan erehtymästä.
- Olen niin pahoillani. - Ei se mitään.
Se on pahinta mitä voi sattua.
Tiedän, se todellakin on pahinta mitä voi sattua.
Olen pahoillani, kaikkien muiden kanssa olen valmistunut.
Mutta en vieraiden ihmisten kanssa.
Se oli moottoripyörä.
Sitä tapahtuu koko ajan. Tapahtui meille.
Miksi ei?
Aiotko käyttäytyä hyvin tänä iltana?
Tietysti. Yritän käyttäytyä mahdollisimman hyvin.
Kolme tuntia Kanadan tylsimmän miehen vieressä.
Ja se onkin aika kilpailukykyinen kategoria.
- Tähän asti kaikki hyvin. - Eli?
Olet pärjännyt 20 minuuttia...
ilman että olisit ärsyttänyt valtiovarainministerin.
Pyydän hiljaisuutta pääministerille.
Hyvät naiset ja herat...
aioin pitää pitkähkön puheen...
mutta katsottuani ruokalistaa...
huomasin että jälkiruoaksi on herkullinen suflee...
ja pelkään että jos puhun niin kauan että suflee lysähtää, puheetkin lysähtävät.
Hyvin hauska mies. Kansa ei sitä ymmärrä. Hurmaava.
Aloitan tärkeämmällä asialla.
Viisi vuotta sitten...
maailma laati joukon loistavia lupauksia...
ja olemme päättäneet...
käyttää tätä konferenssia...
vähentääksemme pahimman...
köyhyyden tässä maailmassa.
Emme unohda näitä päämääriä...
vaikka emme vielä osaa ratkaista niitä kaikkia.
Hyvin sanottua.
Se ei ole totta.
Luoja, ei kai...
Se ei ole totta.
Anteeksi, rouva...
mutta ahdistaminen ei oikein kuulu näiden kokoontumisten tapoihin.
Mitä sitten kuuluu?
Huolellisia kompromisseja ja köyhien laiminlyönti?
Ehkä voimme puhua tästä myöhemmin?
Epäilen sitä. Minut heitetään varmaan ulos...
joten sen on tapahduttava nyt.
En tiedä paljonko te muut naiset tiedätte...
mutta ystäväni mukaan samaan aikaan kun me syömme...
100 miljoonaa lasta nääntyvät nälkään.
Miljoonat lapset tekisivät mitä vaan...
saadakseen ruoan jonka jätän lautaselle.
Lapsia jotka ovat niin heikkoja että he kuolevat hyttysen puremaan.
Ja niin he kuolevat...
yksi joka kolmas sekunti.
Sinne meni.
Ja toinen.
Jokainen jolla on lapsia...
tietää että jokainen äiti ja isä Afrikassa...
rakastavat lapsiaan yhtä paljon kuin he itse.
Ja nähdä oman lapsen kuolevan...
Nähdä niiden kuolevan...
ja sitten itse kuolla yrittäessä pelastaa niitä...
ei ole oikein.
Ja huomenna...
kahdeksan miestä tämän pöydän ääressä...
voivat ratkaista tämän...
parilla hyvillä päätöksillä.
Ja jos he eivät onnistu...
joku päivä, joku muu onnistuu.
Ja he katsovat meitä ja sanovat:
"Miljoonia ihmisiä kuoli turhaan...
suoraan teidän edessänne...
TV ruuduissanne.
Mitä oikein ajattelitte?
Tiesitte miten sen olisi voinut estää mutta ette tehnyt mitään.
Hävetkää."
Joten se teidän on tehtävä huomenna.
Olkaa suurenmoisia, älkää häpeissänne.
Se ei voi olla mahdotonta.
Sen täytyy olla mahdollista.
Kuten olin sanomassa...
ennen kuin minua keskeytettiin niin vakuuttavasti...
No niin, meillä olisi pientä säädettävää kohdissa seitsemän ja 13...
mutta vaikutta siltä että voimme edetä avustuksissa.
Ja mitä tulee vuosituhannen kehityspäämääriin, se ei tietenkään ole ollut helppoa...
mutta jos hyvä sopimus ilmaantuu meidän tulee tarttua siihen armottomasti.
Onko kenelläkään mitään sanottavaa ennen kuin aloitetaan?
Se ei ole hyvä sopimus.
Se on sopimus, ei mikään hyvä sopimus.
Luulenpa että olosuhteet huomioon ottaen...
joudumme kyllä valitettavasti...
kuuntelemaan mielipidettäsi...
pienellä varovaisuudella, Lawrence.
Tiedän. Mutta minun on kuitenkin puhuttava.
Aion erota tämän päivän jälkeen...
koska olen käyttäytynyt tyhmästi...
ja tästä lähtien minua kohdeltaisiin huonosti.
Sanon vain että mielestäni nainen...
oli itse asiassa oikeassa.
Olemme tottuneet aina tehdä kompromisseja...
ja niinpä joudumme aina tinkimään.
Työskentelemme koko elämämme...
emmekä koskaan saavuta sitä minkä vuoksi työskentelemme.
Jos olisimme ne miehet joista nuorena haaveilimme että olisimme...
sopisimme kaikista muista asioista...
ja palaisimme kotiin selittääksemme pieniä epäonnistumisiamme...
omalle kansallemme, mutta emme tinkisi...
vieraiden ihmisten elämänlaadusta...
vain siksi että emme koskaan joudu selittämään heille kasvokkain...
miksi meistä ei ollut tärkeää taitella heidän kuolemista vastaan.
Kiitos, Lawrence. Näissä olosuhteissa...
on varmasti parasta että jätät loput keskusteluista meille.
Tästä ei sitten tullutkaan täydellinen romanttinen matka.
Ei.
Kaksi pientä neuvoa: Ensinnäkin, älä huolehdi niin paljon.
Elämäni on ollut ankaraa...
ja pärjään tästäkin. Toiseksi...
sinä istuuduit minua vasten.
Mitä?
Olen miettinyt.
Olet aina miettinyt oliko tämä suunniteltua...
jonkunlainen salaliitto...
mutta jos se olisi, minun olisi pitänyt istuutua sinun viereen...
seurannut sinua sisään ja istuutunut sinun viereen.
Mutta sinä istuuduit minua vasten.
Faktat eivät täsmää.
Ellen omaa jotain ihmeellistä henkistä voimaa jolla sain sinut houkutettua pöytääni.
Joten...
Joten?
Miksi teit sen?
- Pienen mahdollisuuden takia. - Minkä mahdollisuuden?
Että se voisi muuttaa asioita...
eikä minulla ole mitään menetettävää.
Paitsi minua.
Yritän löytää lohtua siitä että...
yritin tehdä niin kuin halusit minun tekevän...
vaikka et halunnutkaan.
Gina, tulenko...
Tulenko kotiin kanssasi?
Älä.
Hyvä kohta on ohi.
Loput on vain pettymystä menneisyyteni takia.
Katso minua.
En millään voi kuvitella yhteistä tulevaisuutta meille.
Voitko sinä?
Vien sinut lentokentälle.
- Näkemiin. - Näkemiin.
Ja kiitos.
Olet ollut hellä ja aito.
Ja se on harvinaista.
Kerro.
Miksi olit vankilassa?
Satutin miehen.
Miksi?
Koska hän satutti lasta.
Tappoi lapsen.
Sinun lapsesi?
Onko sillä merkitystä?
Haista vittu!
Sinähän halusit sitä, perkele!
Hyvät naiset ja herrat...
meillä on eeppinen päivä edessä.
Olemme tulleet päätöksiin seitsemässä kahdeksasta asiasta...
ja teidän edessänne on...
viimeisten kohtien ehdotukset, kuten luvattua.
Josta pääsemme epätoivoisiin vuosituhannenvaihteen tavoitteisiin...
ja päätämme onko tämä se konferenssi...
jossa todella sitoudumme...
taistelemaan köyhyyttä vastaan...
vai pyrimmekö ainoastaan saavuttamaan mitä saavuttavissa on.
Vaistoni sanoo...
että eilisen eriskummallisen keskeytyksen huolimatta...
joka nosti tunteet pintaan...
meidän on tehtävä uroteko.
Emme voi antaa tämän välinpitämättömän tuhon...
jatkua meidän vastuulla vuottakaan enää.
Joten, pahin köyhyys palaa...
tärkeimpien asioiden joukkoon.
Meidän on lopullisesti edettävä avunannossa...
velkojen anteeksiannossa, kaupankäynnin oikeudenmukaisuudessa...
ja joka luule että näistä asioista voi neuvotella...
on, kuten isäni tapasi sanoa, "kirotun väärässä."
Hyvät naiset ja herrat, jaamme uudet ehdotukset.
Ja muistakaa, että vaikka pääministeri ja minä olisimme yksin tässä asiassa...
emme ole yksin.
Takanamme seisoo 30 000 lasta...
jotka kuolevat köyhyydestä joka päivä...
ja olemme ylpeitä edustaessamme heitä.
En uhrannut elämäni politiikalle...
vain kuuluakseni sukupolveen...
joka onnistui leikkaamaan...
kahvin tuontiverotusta 27,3%:iin.
Haluan kuulua siihen mahtavaan sukupolveen...
jolla ensimmäisenä oli mahdollisuus...
poistaa köyhyys, ja myöskin teki niin.
Olemmeko yksin?
Vai aikooko joku tukea meitä?
Nyt ne tulevat ulos, ja lähtee.
- Halo? - Laita telkkari päälle.
Hyvät naiset ja herrat...
On tehtäväni ja velvollisuuteni...
tiedottaa kokouksen lopputuloksista.
Tämä oli mielestäni kokous jossa...
meillä oli tilaisuus muuttaa maailma.
"Joskus yhden sukupolven on oltava mahtava.
Voitte olla se mahtava sukupolvi."
Nelson Mandela, 2005